Michael. Jeg håber at du fik hvilet dig lidt. Hvor længe er det siden?
Den 12 maj 1992. Mordet på Connor Roache.
Frankie Gilroy render rundt i jakkesæt nu.
Det sidste, vi vil, er, at du føler dig udsat under afhøringen.
Du skal huske alt, hvad du kan, om Connor Roache.
Vi begynder ved begyndelsen.
Connor! Connor!
Connor, gør det ikke!
Connor!
Connor! Vær ikke dum, Connor!
Beckett, sir. Denne vej.
Vi ventes ved Stormont kl. ti. 10.30 er der pressemøde med statsministeren.
Hun præsenterer dig for lokale ministre. Derefter middag med ledere fra partierne.
-Den sidste nadver. -Men du er ikke Jesus, Henry.
-Har jeg fortalt, at min datter bor her? -Flere gange.
-Skal du møde hende? -Det er nok desværre op til hende.
Hvor gammel er hun?
Tredive... Noget.
Konfliktløseren Henry Stanfield er udset
til at tilføje forsoningsprocessen ærlighed og transparens.
De kommende måneder vil vise, om Nordirland er klar til at møde fortiden,
eller om fortiden stadig er for tæt på. Jesse Wheeler i Belfast.
Træd tilbage.
Vær venlig at gå tilbage.
Ingen beder om glemsel. Vi forsøger at nå frem til sandheden.
Så må folk afgøre selv og skabe sin egen fremtid, forhåbentlig en bedre.
Tak.
Til højre, MLA's leder Harry Bryson. Til venstre, Francis Gilroy, Sinn Fein.
Johnny Rafferty, Sinn Feins kommunikationschef.
Politiet er Alec Reid, Nordirlands politimester.
Henry.
Hej, Henry. Du valgte en god dag.
Henry Stanfield er søn af en nordirsk mor og en engelsk far.
Han er på mange måder det bedste, disse øer kan tilbyde.
Intet ondt sagt om skotter og walisere.
Han medbringer ærlighed, integritet og erfaring til embedet.
Vi er heldige at have ham. Mine damer og herrer, Nordirlands sandhedskommissær:
Henry Stanfield.
-Hvordan var der i Libyen? -Som alt andet, er det en proces.
-Jeg tror helhjertet på processen. -Selvfølgelig.
Undskyld, men premierministeren går nu.
Laura Darnell, min juridiske assistent. Minister Francis Gilroy.
Undskyld os, vi bør vise os.
-Vi må tales ved igen. -Held og lykke.
-Skænker du flere ikke-troende sandheden? -Det er lidt overraskende, at du er her.
Du er blevet venner med den bedste skytte fra 1990.
-Man siger, han er kommet langt siden da. -Han bliver den næste, siges det.
-Hvem er hun? Ikke din assistent, vel? -Hun er forbuden frugt.
Hvad laver du her, Jake? Du planlægger vel ikke endnu et fejltrin som i Libyen?
-Jeg er premierministerens rådgiver. -I hvad? Hesteløb?
Sjovt, Henry.
-Hvordan overlever man dem der? -De er ikke så farlige.
Løft ikke sten uden at vide, hvad der findes under dem.
-Var det et budskab? -Ja.
Hvis du ikke vil være her i 2020, så begræns undersøgelsen.
Hej.
-Laura Darnell, Jake Master. -En fornøjelse.
-Premierministeren? -Ja, selvfølgelig.
Konfliktløseren Henry Stanfield er udnævnt til sandhedsskommissær
-med både Storbritanniens og Irlands velsignelse.
Sandheden kan og skal lede til helende og varig fred.
-Det er Emma. Læg en besked. -Emma, det er din far igen.
Jeg håbede, at du havde ringet.
Jeg er i Belfast ,og du har mit nummer.
Farvel.
-Hvad er dette? -Politiets sagsakter. Påstår de.
-Slæber politiet fødderne efter sig? -Som sædvanligt.
Artikler om dræbte og forsvundne. Sekteriske, klanopdelte og politiske mord.
Skannede, indekserede, krydsrefererede og tilgængelige på din computer.
Ja? Okay, tak.
Henry, politimesteren venter på dit kontor.
-Hvad mangler stadig? -Næsten alt før 1994.
Godt. Lad os træffe ham.
-God morgen, politimester. -Sandhedsskommissær.
På trods af gentagne krav tilbageholder I vigtige beviser.
-Hvem har sagt det? -Personlige filer mangler.
Specialstyrkens akter er umulige at finde. Dele af historien skrives om.
-Vi forventer at få alle akterne. -Mange af dem går i stykker. De er 35 år.
-Det er næppe Dødehavsrullerne. -Måske havde de bedre papir.
Du er vel for sandhedskommissionen?
Alle vil vel kende sandheden, men til hvilken pris?
Spænd ikke ben for kommissionen, politimester.
Jeg kom for at sige, at akterne er blevet fundet. I får dem i dag.
-Behøver I noget mere, så ring endelig. -Tak.
Lidt hård tone på første dag.
I Belfast og Bosnien beskytter politiet sine egne. Klarhed nu, sparer tid senere.
Begynd at læse. En uge til undersøgelserne starter.
-Spiste du med Jake Martstone i aftes? -Du kan vel spørge ham?
-Sagde han, at han arbejder på MI5? -Jeg antog, at det var noget lignende.
Han er ingen rar mand, Laura. Det er spioner aldrig.
Tak for advarslen.
SEKTERISK MORD, 1984
Hallo?
Hallo? Er der nogen?
-Hvor langt er der til Dunmurray, Beckett? -En halv time, sir.
-Kør mig derhen. -Ja, sir.
Nummer 35, sir.
Det var alt, Beckett.
-Marty kommer med bilen. -Okay.
Du var oppe i nat igen. Du bliver et vrag, hvis du ikke er forsigtig.
Det er ingenting. Kelly får et nyt køkken. Bilen er her.
Christine er gravid. Kun tre måneder henne.
Er det derfor hun gifter sig med englænderen? Vi kan passe barnet.
-Hun gifter sig med ham, fordi hun vil. -Kunne hun ikke have fortalt det selv?
Hun var bange for, at du fik hjertestop. Du kunne bruge et par fridage.
-Jeg arbejder på det, det lover jeg. -Virkelig? Jeg har booket.
Om to uger. Det står i kalenderen.
-Tager du fri i nogle dage, Frankie? -Skal du styre mit privatliv nu?
-Det er Christina, er min far der? -Hej, Christina. Jeg skal se.
-Din mor fortalte det. -Tilgiver du mig? Men du prøver tøjet?
-Vi må se. -Vær sød mod Justin.
-Jeg lover ingenting. -Kom, ellers døbes barnet ikke Francis.
Var det kun mig, som ikke vidste det?
God morgen.
-God morgen. -God morgen.
Venter de på mig?
Connor Roaches mor og søster. Sagen tages op næste måned.
-Hvad vil de? -Tale med dig.
Jeg kender Deres datter, hr. Stanfield. Vi underviser på samme skole.
-Hun har selvfølgelig barselsorlov nu. -Ja, selvfølgelig.
-Vi vil kun give Connor hans sidste hvile. -Jeg forstår.
Vi er ikke tilfredse med vidnerne, De har indkaldt. Vi vil vide sandheden.
Vi har skrevet alt ned. Tider, datoer og navne.
Hvis De har tid, skal De se mit fotoalbum af Connor.
Vi skal ikke forstyrre mere.
-Det var jo gode nyheder. -Hvad?
Du skal være morfar. Tillykke.
Undskyld. Giv damen et glas champagne, så er du sød.
Fra herren derhenne.
-Må jeg gøre dig selskab? -Vil du ikke drikke champagne alene?
-Jeg tåler det ikke. Tom. -Kristal.
-Hvad bringer dig til Belfast? -Mænd som dig.
Aha.
-Hvor kommer du fra? -Kiev.
-En interessant by. -Og du? Hvorfor Belfast?
Jeg er advokat. Jeg har en klient.
Er du sulten?
-Jeg har ikke bestemt mig. -Du er meget smuk.
-Er du gift, Tom? -Min kone døde.
-Hvornår? -For to år siden.
Jeg kender en stille restaurant i nærheden.
Hvis du foretrækker det.
Ja, gerne.
Far, det er Emma. Det er ingen overraskelse, at du ikke svarer.
Jeg så dig på TV. "Stanfield medbringer ærlighed, integritet og erfaring."
Skrev du det til hende? Det lød sådan.
Maria sagde, at hun mødte dig og gav dig et brev med detaljerne om sin bror.
Jeg ville bare sige, at det betyder meget for hende.
Ring til mig. Vi kan måske ses.
Der er pillet ved Roache-sagen. Sider mangler, andre er skiftet ud efterhånden.
-Reid leger med os og kalder mig "kære". -Han beskytter nogen.
-Selvfølgelig, men hvem? -James Fenton, tidligere i specialstyrken.
-Og Francis Gilroy. -Ministeren?
Ifølge Maria Roache, var broderen Fentons informant, og Gilroy lod ham skyde.
-Mere sandhed end premierministeren vil. -Jake Marstons ord? Det lyder sådan.
-Jake støtter sandhedskommissionen helt. -Jake og jeg har været der før.
-Hvad vil du gøre? -Vi kalder Fenton og Gilroy til forhør.
-Okay, hvis du er sikker. -Ja, det er jeg, selv om Jake ikke er.
-Hr. Rafferty. -Din mand Stanfield laver bølger.
-Ikke min, kommissionen er selvstændig. -Jeres premierminister valgte ham.
-Din hr. Gilroy, ved han det? -Nej, det er ikke et godt tidspunkt.
-Francis har brug for ferie. -Det er desværre dit problem.
Det er vist desværre dit.
Okay. Hold Gilroy på banen, så standser jeg Stanfield.
Sandhedskommissionen er i gang i Belfast.
De myrdedes familiemedlemmer konfronterer de ansvarlige.
Om det leder til erkendelse eller undskyldning, ved vi ikke. En talsmand...
Processens validitet betvivles.
-Vi må gøre noget. -Jeg beklager hans families tab.
-Min familie har også lidt. -Jeg beklager familiens smerte, men...
Jeg var en soldat i krig.
Dengang anså jeg ofret for at være et korrekt mål i krigen.
Jeg fortryder dybt den smerte og lidelse, hans familie har gennemlevet.
Har De mere at tilføje?
-Nej. -Tak.
Vi tager 15 minutters pause.
-James. Alec Reid. -Alec?
Du indkaldes for kommissionen i sagen Connor Roache.
-Hvorfor mig? -Folk i jakkesæt bad mig om det.
-De bruger ikke deres rigtige navne. -Og hvad skal du sige?
De ønsker ikke Gilroy omtalt.
Jeg bad dig holde mig udenfor. Tvinger de mig, så taler jeg sandt.
Føderationen kan hjælpe dig, men du må ikke nævne Gilroys navn.
James, du rekrutterede drengen. Skal det gøres kendt? Gør ikke...
-Optager du det her? -Det er telefonen. Hvad er der med dig?
Det er en SMS fra Miriam.
Spil ikke martyr. Gør det, du skal, og forsvind på pension.
-Hvornår skal det være? -Næste måned.
Hvordan har Richard det? Undskyld, Alan.
-Jeg møder ham gerne. -Det gør han nok ikke.
Forkert dialekt, skole, sko. Jeg tog til Nordirland for at slippe for alt det.
Så dukker du op som sandhedspoliti. Jeg burde være taget til Patagonien.
Jeg er glad for, at du elsker en, som elsker dig, og jeg møder gerne Alan.
-Eller Richard. Du elsker at håne. -Jeg elsker dig, men kan undvære resten.
Du skulle måske ikke have forenet mordere i Congo, når din kone lå døende af cancer.
Din mor havde smidt mig ud. Hun ville ikke have mig der.
Jeg ville have dig der. Jeg måtte passe alt selv. Hvor dum er du egentlig?
Jeg behøver din hjælp. Maria Roache, som du mødte.
-Jeg kan ikke diskutere tribunalen. -Nej, men du må hjælpe hende.
-Sagde hun, hvad der stod i brevet? -Jeg spurgte ikke om detaljerne.
Burde jeg have gjort det?
-Jeg vil gøre alt, hvad jeg kan. -Og du lytter til hende?
-At få frem sandheden er mit arbejde. -Connor er naturligvis død, men ikke...
-De har brug for at få kroppen hjem. -Ja.
-De ønsker de ansvarlige navngivet. -Naturligvis.
Gør det her for Maria. Det betyder meget for hende. Og for mig.
-Kan jeg køre for dig? -Nej tak. Jeg ringer til dig.
SAVNET POLITIET APPELLERER
CONNOR SØGES FORTSAT
Thomas.
Kom og læg dig.
SAG 068-EDWARD LORIMER
Den gang anså jeg ofret, hr. Lorimer,
som et berettiget mål i krigen.
Jeg beklager dybt den skade og smerte, hans familie har måtte lide.
Jeg er virkelig ked af det og bønfalder Dem om forladelse, fru Lorimer.
Tak.
Fru Lorimer, vil De give Deres endelige udtalelse?
Du...
... ødelagde mit liv.
Min familie.
Du myrdede min mand.
Er du ked af det? Jeg vil ikke høre det ord! Du dræbte min mand!
-Tøm salen! Få hende ud af salen. -Der er ingen retfærdighed i Nordirland!
Der er ingen retfærdighed i Nordirland!
Jeg indså lige, hvad det er, vi gør her.
Sig til politimesteren, at vi må højne sikkerheden i salen.
Selvfølgelig.
Der er ikke længe til Christines bryllup, vel? To uger?
-Hvad er der, Johnny? -Connor Roache. Sandhedskommissionen.
-Bliver jeg indkaldt? -Nej, men der kan blive problemer.
-For hvem? -Os alle, men du er minister nu.
Ricky, find ud af, hvad det er for noget musik.
-Hvem er blevet indkaldt? -Vi fandt Michael Madden i Bostone.
-Madden? Han var kun et barn. -Han var der.
Hans folk døde. Han kan tage ansvaret og returnere til USA, som om intet er sket.
-Det kan hverken du eller jeg. -Var det din idé?
Jeg skal beskytte dig og sikre, det rigtige siges.
Du beskytter dig selv, mener du?
Francis, sænk stemmen.
Du planlægger vel ikke et kup, Johnny?
Jeg forsøger bare holde dit navn udenfor. Du må ikke fremtræde for kommissionen.
Blot at indrømme at du var der, ville betyde slutningen for dig, for os alle.
"O Magnum Mysterium" af Tomas Luis de Victoria, fra 1572.
Jeg vil se Madden-manuskriptet.
Jeg kan ikke lide, at han kalder mig Frankie. Se på jakken.
Du ser fantastisk ud. Det er, hvad Christine vil have.
Svigerfar, er du klar? Jeg vil vise dig noget!
De er bare opstemte, Francis.
-Hvad synes du, Frankie? -"Ministeren husker sine rødder".
-Jeg ser ikke det sjove. -Heller ikke jeg.
-Vi laver bare sjov. -Jeg ser fandme ikke joken!
Christine, giv dem en drink og smid den der ud.
Francis.
-Hvad er der galt med mig, Catherine? -Det kender kun du svaret på.
Det er bedst, at jeg undskylder.
Henry Stanfield, Nordirlands sandhedsskommissær,
har bedt om forhøjet sikkerhed ved undersøgelserne.
Det sker, efter at enken til den dræbte Lorimer gik til voldsomt angreb
-mod en af dem, som erkendte mordet.
Fru Lorimer gik løs på ham efter at have hørt ham bede om forladelse.
Stanfield sagde, at hændelsen var beklagelig, men måske forståelig
med tanke på den lidelse, mange familier har gennemlevet.
Kristals telefon.
-Må jeg snakke med Kristal? -Hun er bortrejst.
-Jeg forstår. Hvor længe? -Hvem spørger?
-Thomas Tallis. -Hun bliver borte længe. Nogen besked?
Nej, tak.
Må jeg gøre dig selskab?
Nej.
Jeg bad dig om, ikke at blande dig, og du ignorerede mig. Og du udnytter Laura.
Kom nu, Henry. Hun havde aldrig leget med dig.
Hvad er det, du giver premierministeren råd om?
Stabilitet indenfor institutioner, målet på lang sigt: Fred.
Det var vagt. Og følger hun dine råd?
Hvordan synes du, at det går for kommissionen?
-Bortset fra det i går, ikke dårligt. -Det var uheldigt.
Ja.
I tager snart fat på sagen Connor Roache.
-Familien vil udvide vidnelisten. -Det er indenfor aftalens rammer.
-Ingen stiller spørgsmålstegn ved det. -Godt.
Sagde du til Laura, at indkaldelse af Gilroy
kunne være mere sandhed, end ministeren ønsker?
Hvad? Henry, jeg husker ikke hver eneste kommentar.
Jeg tager det som et ja.
Hvornår skal din datter føde, forresten?
Hun og Maria Roache kender hinanden.
-Hvad er det specielle med Francis Gilroy? -Han stod ikke bag Roaches forsvinden.
Nej, det sagde Sinn Fein. Tror du dem?
Familien Roache må have en afslutning. Hvilket dumt ord, eller hvad?
Den, som faktisk skød, kommer til kommissionen. Men det bør ende der.
Hvad ønsker du ikke, at verden skal vide?
Alt, som kan destabilisere den ekstremt hårdt vundne fred.
Familien Roache fortjener sandheden.
Gilroy var måske en idiot engang, men sammenlignet med andre er han Gandhi.
Han er en af grundene til, at de fleste af os har levet uden bomber i ti år.
Sandheden er, at ingen af os er vilde med alternativet.
Er det dit råd?
Du har en ven, som hedder Kristal.
Nogen betalte hende for at sætte dig op, men jeg forhindrede det.
Hun er her illegalt med en søn og var let at overtale.
-Hvor er hun? -Det behøver du ikke vide.
Kontakter hun dig eller taler om det her, så bliver hun deporteret.
Var det dig, som gjorde det her, Jack?
Det var Gilroys folk, der gerne vil have, at du skal forstå.
Det kræver mere end fotos at stoppe kommissionen.
Det var netop, hvad jeg sagde. Derfor ser vi ikke live-versionen på Youtube nu.
Tro det eller ej, men jeg vil redde liv,
ikke bare beskytte folks rygte.
Men forsøg at være lidt mere forsigtig med det, du kalder sexliv.
For kommissionens skyld, hvis ikke for din egen.
-Laura? -Politiet har ændret mening.
De har givet os inspektør James Fenton, men benægter, at han rekrutterede Roache.
-Og Gilroy? -De har navngivet Connors morder.
-Og det er ikke Francis Gilroy? -En, der hedder Michael Madden.
Skal jeg fortælle det til familien Roache?
Nej, ikke endnu.
-Har du mødt Jake? -Han sagde, at I tog en drink sammen.
-Han synes om dit selskab. -Det var venligt af ham.
-Jeg blev vældig jaloux. -Godnat, Laura.
-Hr. Stanfield! -Tak, Beckett. Bliv, hvor du er.
-Jeg hedder Fenton. -Ja, jeg kender Dem. Hvad vil De?
-Stryg mig af listen. -Det er umuligt.
Jeg vil ikke lyve. De lader mig ikke sige sandheden.
De udrydder mig hellere.
Gør det hr. Stanfield.
-Vi må alle træffe vore egne valg. -Det her er ikke mit valg.
Jeg hørte skud og løb ud af huset.
Seamus lå der i kulden.
Blodet løb fra hans stakkels hoved.
To medlemmer i UDA blev dømt for mordet på ham.
De blev sluppet efter langfredags-aftalen.
Min familie og jeg vil høre, hvad de har at sige.
Tak, fru Benson.
Jake, du sagde, at Kristal var ude af billedet. Nu kom hun ved tribunalen.
Hvad sker der? Slås jeg på to fronter? Tror du, at du sparer Gilroy for skam?
Jeg gør det værre for ham og jer alle, end nogle fotos kan gøre mig til idiot.
Ring til mig.
-Hr. Stanfield? -Ja, hvad er det?
Jeg var på tribunalen. Undskyld, men De virkede fraværende.
Jeg ved ikke, hvad der skete, men sådan skal min brors afhøring ikke være.
Hvordan kender De Anna Connolly, Sinn Feins advokat?
Hun er lige kommet med en anden kvinde.
Jeg har mødt mange advokater her.
Synes De om sandheden, sandhedskommissær?
-Sandheden er sjældent ren... -... og aldrig enkel.
Men den får mig op om morgenen.
Jeg sikrer, at Connolly ikke fornedrer min familie,
selv, hvis De ikke gør det.
Jeg sørger for, at hun ikke gør det.
Det er Henry Stanfield. Jeg vil snakke med Francis Gilroy.
Michael, det var trist at høre om din mor.
-Kan I få mig tilbage? -Gør, som vi siger, og du er snart hjemme.
Laksen er tilbage. Det var en ækel pøl, da jeg var dreng.
Kender De denne kvinde?
-Nej. -Hun kom med Deres frøken Connolly.
Og?
-Nej, jeg tænkte ikke, at det var Dem. -Sådan gør jeg ikke. Jeg beklager.
-Hvem er Madden? -Ingen særlig. Han var bare en dreng.
Så hvorfor ham? Dræbte han Connor?
Familien Roache vil have en skyldig. Det var vel, hvad De lovede dem?
De synes, at ville have Dem.
Billederne hjælper Jake Martstone. Men det ligner beskyttelse af mig.
Manden, som Dublin og London kan håndtere.
Mine kollegaer beskytter sig selv.
-Hvorfor stopper De dem så ikke? -Jeg navngiver ingen.
De lader Madden blive syndebuk, som det mindst dårlige for Dem.
Jeg dræbte ikke Roache, men indkalder De mig, virker det sådan.
Ingen vinder på det, på nær dem, som erstatter mig.
Hvor mange gange, i hvor mange lande har jeg hørt det?
Gør, hvad De skal.
Jeg har altid vidst, at mit arbejde var et giftbæger. Hvad med Deres?
-Interessant. -Frankie er gammeldags.
Han bliver ikke glad over fotografierne.
Send de andre billeder til hr. Stanfield.
Far, hvad er det? Hvad sker der?
-Undskyld, at jeg vækker dig. -Nej, jeg var vågen. Hvad er der?
Jeg... Jeg ville bare høre din stemme.
-Høre, at du havde det godt. -Det er ubekvemt, men jeg har det fint.
Godt. Emma...
Hvad er der, far?
Ikke noget.
Godnat.
Premierminister, desværre må jeg indgive min opsigelse.
Min datter er flyttet hertil, og hun er gravid.
Hun er sårbar. Jeg kan ikke garantere hende sikkerhed.
Jeg ved, at De er engageret i det her.
Ja, De har understreget, at det er Deres eftermæle.
Lad mig bare forsøge forklare. Nej, selvfølgelig ikke!
Nej, det har jeg ikke! Ikke endnu.
Ja. Okay!
-Ja, hvad er det? -Er alt i orden, Henry?
-Hvad er der, Laura? -Du må træffe en beslutning om Gilroy.
Skal du vide det nu?
Ja. Roache-sagen er blevet flyttet frem til torsdag.
Henry?
Stryg Gilroy fra listen. Vi må se, hvad deres hovedvidne har at sige.
-Er du sikker? -Ja.
Okay. Sov godt.
Det er et rigtigt valg. Tro mig.
-Er alt okay? Emma? -Hun er okay. Der er en vagt ved huset.
Jeg kender vagterne. Vældig diskrete. Hun er i gode hænder.
Jeg blev bedt om at give Dem dette. Det lå ved kommissionen til Dem.
-Må jeg byde på et glas? -Tak, men jeg må tilbage. Godnat.
Godnat.
Hr. Stanfield, lyt til optagelsen. Maria Roache.
Hold Dem tæt på mig ved ankomst. Hold hovedet højt og se ligeud.
Aflever alt til kommissionen.
Husk, at vi er her for Dem. Skulder ved skulder.
Maria ønsker, at jeg indkalder den ansvarlige for Connors død.
-Jeg kan ikke give dem, hvad de vil have. -Hvorfor ikke?
-Det er kommet trusler. -Hvilken slags trusler?
De har gjort klart, at de kan skade dig, hvis jeg kalder Francis Gilroy.
Gilroy? Ministeren?
Du må ringe til ham.
Jeg risikerer ikke dig eller mit barnebarn
for en sandhedskommission, ikke engang denne.
Se det som en mulighed, far. En chance for at gøre noget vigtigt.
-For dem, du påstår, er vigtige for dig. -Jeg laver ikke nytteløse gerninger.
Når sandheden er ubekvem, er det "nytteløst"? Du skylder mig dette.
Du skylder mor det. Og du skylder dit barnebarn, hvis du vil se ham.
Spild ikke chancen. Der kommer ikke flere.
Vi har arbejdet med de hændelser, som ledte til Connor Roaches død.
Michael.
Connor gav information om republikanere til politiet.
Han sås med specialstyrken og blev taget over grænsen for forhør.
Jeg kørte bilen for to andre frivillige, som nu er døde.
Han græd, men ingen hørte ham.
Han tilstod frivilligt, hvad han gjort.
Der skulle holdes en pressekonference,
hvor han fortalte, hvordan han rekrutteredes.
Tidligt næste morgen lykkedes det ham at klatre ud gennem et vindue.
Jeg skulle passe på ham. Jeg havde en pistol.
Jeg gik i panik og jagede efter ham gennem skoven.
Jeg skreg, at han gav mig store problemer, og at han ikke skulle være dum.
Pludseligt var han over mig, slog og sparkede mig.
Jeg lå på jorden og forsøgte at skubbe ham væk.
Han fik fat på pistolen og forsøgte at tage den fra mig.
Og så... Jeg ved ikke hvordan...
... gik pistolen af, og han holdt op med at bevæge sig.
Det var en slem ulykke. Jeg er virkelig dybt ked af, hvad der skete Connor.
Rigtig godt, Michael. Må jeg få en kopi af det, Anna?
-Ja. -Okay.
Jeg vidste ikke, at de pressede dig så meget på ikke at indkalde Gilroy.
Undskyld, hvis jeg...
Hvor er Francis Gilroy?
-De sendte ham i stedet for. -Han var vel kun et barn selv?
-Francis Gilroy kommer ikke. -Hvad sker der?
Jeg beder alle at rejse sig i erindring om alle dem, som døde i konflikten.
Tak.
Jeg vil først bede Maria Roache fortælle
om hændelserne før hendes bror Connors forsvinden.
Da Connor forsvandt, var han femten år gammel.
Det var en torsdag aften, og han sagde, at han skulle til bokseklubben.
Han kom ikke hjem. Efter endnu en dag, gik vi til politiet.
De sagde, at de troede, han var blevet kidnappet af IRA.
Nogle dage senere fik vi svar.
En nabo sagde, at Connor havde forsynet politiet med information.
At han havde erkendt alt, alt fandtes på bånd.
Hvordan kunne Connor arbejde for politiet? Hvad vidste han om noget?
Årene gik, og ingen kunne eller ville fortælle os noget.
Det var som om, han aldrig været til.
Men vi har ret til at vide. Og få liget tilbage, hvor det hører til.
Tak, frøken Roache.
Kommissionen kalder James Fenton.
Angiv Deres navn og tilknytning til sagen.
James Fenton, kriminalinspektør ved specialstyrken.
Pensioneret.
Hvornår stødte De først på Connor Roache?
Jeg har ingen præcis dato, men mod slutningen af januar 1992.
Connor var mistænkt for småkriminalitet og udgjorde en plage.
Vi tog ham ind, og han nægtede sig skyldig.
Vi havde ingen beviser,
så vi gav ham en advarsel og lod ham gå.
Hvornår hørte De, at han var savnet?
Den 13 maj. Hans mor kom til stationen.
Vi fandt ingen spor efter Connor.
Senere opdagede vi, at han var blevet kidnappet af IRA.
Kender De navnet på dem, som kidnappede Connor?
Nej.
Er der mere, De vil tilføje, hr. Fenton?
Tænk nøje efter, før De svarer.
Desværre ikke, nej.
Undskyld, hr. Fenton. Frøken Roache har nogen spørgsmål.
Jeg vil afspille en optagelse, der er relevant for sagen.
Dette kendte vi ikke til forud.
Frøken Roache, er optagelsen virkelig vigtig for afhøringen?
Ja. Jeg har fået den af nogen, som var indblandet i kidnapningen af Connor.
Fortsæt.
Min mor har identificeret stemmen som Connors.
-Navn? -Connor Roache.
Hvis du nogensinde vil se din mor igen,
så fortæller du hvem, hvornår, hvor,
hvor tit og hvorfor.
Er det forstået? Hvorfor gjorde du det?
De ville skyde mig, hvis jeg ikke gjorde det.
-Hvordan ofte mødte du dem? -To gange i ugen.
-Hvad hed de? -Inspektørerne Fenton og Briggs.
-Hvor mødtes I? -De hentede mig i Belfast, så kørte vi.
Gav jeg dem ingen information, ville de smide mig, hvor jeg blev skudt.
-Betalte de dig? -Jeg gjorde det ikke for pengene.
Hvorfor gjorde du det så?
Jeg var bange. De sagde, hvad der ville ske, hvis jeg ikke hjalp dem.
Jeg gjorde det ikke for pengene.
Jeg siger sandheden.
Må jeg gå hjem nu?
Hr. Fenton, er det ikke sandt, at Connor arbejdede for jer?
-Jeg sagde ikke de ting der til Connor. -Arbejdede han for politiet?
Vi manglede information for at redde liv.
Så I udnyttede Connor for at samle den information?
Vi mødte ham nu og da, ligesom som vi mødte mange folk.
Hvor mange gange mødtes I?
Et halv dusin, måske. Jeg husker det ikke præcist.
-Og I betalte ham? -Småsummer. Ikke specielt meget.
Hvad taler vi om? Fem, ti pund? Mere?
Det var nok oftest omkring ti pund.
Han ville bare snakke.
Vi var som...
... venner.
Connor sagde, at han blev tvunget.
-Ingen truede ham med at blive skudt. -Hvorfor tror De så, at han sagde det?
Han var bange. Han sagde, hvad de ville høre.
Hr. Fenton, kendte De Connors alder?
-I forstår ikke, hvad vi håndterede. -Jeg forstår, at De håndterede et barn.
Lad hr. Fenton tale ud.
Hvis man ikke selv oplevede det, forstår man ikke, hvordan det var.
Der var kaos.
Når man mødte ind, vidste man aldrig, hvad man blev mødt med.
Politiet fik serveret 200 til 250 mord.
De arbejdede i nogle måneder, inden de selv blev myrdet. Vi lå i krig.
Ting skete, som...
Som ikke burde være sket.
Jeg vil sige, at jeg dybt fortryder det, som skete.
-Jeg er meget ked af det. -Tak for det.
Men De kendte vel til Deres informanters skæbner?
-Ja. -Gav han Dem nogen brugbar information?
Nej.
Så en dreng mistede livet over værdiløs information mod småpenge?
Ikke flere spørgsmål.
Jeg dræbte ikke Connor. Det var ikke mig, som dræbte ham.
Tak, hr. Fenton.
Vi tager fem minutters pause.
-Kendte du til optagelsen? -Ja, det gjorde jeg.
Hvorfor sagde du ingenting?
Jeg kunne ikke vide, hvem du fortalte det til.
Michael Madden til kommissionssalen, tak.
Det var ikke Deres fejl.
Sådan går det, når man ikke holder sig til planen.
Vi har fået overraskelser nok.
Hold det kort.
Kommissionen kalder Michael Madden.
Angiv Deres navn og forbindelse til sagen.
Jeg hedder Michael Madden.
Hr. Madden?
Jeg hedder Michael Madden.
Jeg gik med i IRA, da jeg var 17.
De fik mig at føle mig stor, men jeg var ikke stor. Jeg var en idiot.
En bydreng.
I maj 1992 kørte jeg Connor og to frivillige
til en gård på den anden side af grænsen i Monaghan.
Connor blev slæbt ind og bundet til en stol.
En af mændene begyndte at mishandle ham.
Der blev ringet til Belfast.
Det blev bestemt, at vi skulle optage hans tilståelse.
Han blev fortalt, at han skulle lave en pressemeddelelse efter optagelsen.
Så ville alt være ovre.
Nogle timer senere kom en anden mand fra Belfast.
Da han så, hvilken tilstand Connor var i, skændtes han med forhørslederen,
som skreg, at vi var for svage i Belfast og ikke ville gøre det beskidte arbejde.
Connor måtte beholdes i nogle dage, til han helede
og kunne holde pressekonferencen.
Men om morgenen flygtede han.
Kommandøren skreg, at vi skulle finde ham,
og det var mig, som havde haft vagten.
Jeg gik i panik og løb ud i skoven.
Men Connor sprang på mig. Han var helt vild.
Han sparkede og slog. Han var stærk og satte sig på mig.
Han holdt mig nede.
Men så...
... gik et skud af.
Connor sluttede med at kæmpe, og faldt sammen over mig.
Der var skænderier om, hvad der er sket, som ikke skulle ske.
To overordnede stod der.
En havde en pistol.
Michael. Fortæl nu, hvem der dræbte Connor.
Francis Gilroy dræbte Connor.
Forhold jer i ro. Orden i salen.
Orden.
Indkald Francis Gilroy.
Kommissionen indkalder Francis Gilroy.
Anna, hvordan gik det?
Ja så.
Navngav han rent faktisk Francis? Jeg ringer tilbage.
-Frankie! -Dræbte De virkelig Connor Roache?
Hr. Gilroy!
-Hør her, I må forlade huset. -Vent, far.
Vi er ikke hjemme, far. Vi er på sygehuset. Barnet kom tidligt.
-Hvad? Hvor er du? -Jeg har født barnet på Ulster sygehus.
-Godt. Bliv der. -Rolig, far. Jeg skal ingen steder.
Okay, jeg kommer straks.
Skød du ham ikke? Men du beordrede kidnapningen?
Og du ved, hvem der skød ham?
Men du nægter at sige hvem?
Hvem der end skød, så fortjente Roache det.
Der var krig. Tag dig sammen.
Kom videre.
Christine ønsker, at jeg kigger på bordplaceringerne.
Nogen er her og vil tale med dig.
Francis, du ved, hvorfor jeg er her.
Fordi du tror, at dette er din chance.
Jeg er her for at redde din politisk pinlige situation.
Ikke fordi jeg skal tie om, at du skød Roache?
-Det redder dig næppe. -Det redder måske partiet.
Hvad bliver det så? Fuld krig igen?
-Vi giver kampen lidt mere rygsøjle. -Rygsøjle?
-Som at skyde 15-årige drenge? -Han var informant.
Men det er du ikke, Francis. Du har det ikke i dit DNA.
Det stopper hos mig, men hold Madden udenfor.
Du skal altid spille helt.
Idioten kunne ikke engang indrømme ordentligt.
-Det var held, at han angav dig, ikke mig. -Ja, det var held.
Jeg kan gøre det her svært for dig. Slip ham.
Du går i stilhed. Jeg sørger for, at Madden kommer væk.
Dit udtalelse er skrevet.
-Ja? -Har I ham? Godt arbejde.
-Slip ham nu. -Må jeg spørge hvorfor?
Fordi jeg siger det.
-Er det forstået? -Forstået.
Tilfreds? Vær klar om en time.
Han er så smuk.
Tom.
Din farfars navn.
Hvordan gik det i dag med Gilroy?
Jeg tror, at Maria og hendes familie fik, hvad de ville.
Så du indkaldte Gilroy alligevel?
Jeg vidste, at du ville hjælpe.
Vil du holde ham?
Undskyld.
Ja?
Undskyld, jeg må tage den her.
Tillykke. Beckett fortalte de gode nyheder, morfar.
Du tror vel ikke, at jeg påvirkede Madden?
-Ikke jeg. Andre er mindre sikre. -Så hvad sker der nu?
På trods af dagens katastrofe,
ses det kun som et mindre bagslag.
-Eller en mindre sejr. -Henry. Du indkalder Gilroy, han afgår.
Han skiftes ud med en mere uduelig og mindre aggressiv,
kun fordi familien skulle have sandheden.
-Gilroy er jo skyldig. -Det er han ikke.
-Jeg bad dig om, ikke at indkalde ham. -Hvorfor skulle Madden lyve?
Han troede, at han sagde sandheden.
Hvem overbeviste familien Roache om, at Gilroy skød Connor?
Hvem forsøgte at afpresse dig og tvinge Madden til at tage skylden?
Rafferty beskytter ikke Gilroy, kun sig selv. Han tager over nu.
-Ny Sinn Fein-minister. -Jeg har sagt, at jeg vil træde af.
Nej, denne slipper du ikke fra. Det er alle enige om.
Det er min fejl, at jeg lod Rafferty narre dig.
Stanfield er stadig den bedste til jobbet.
Premierministeren, den optimist, vil have, at du lægger det bag dig.
Skuf hende ikke igen.
Efter de alvorlige afsløringer om et regeringsmedlem,
er både ministeren og jeg her for at give sandhedskommissionen fornyet tillid.
Og for at takke Henry Stanfield.
Han har gjort alt, hvad der var nødvendigt,
uanset hvor smertefuldt eller politisk udfordrende det er,
for at give sandheden til et samfund, som for længe ventet på svar.
For de, som har påført smerte,
og de, som har udstået smerte,
kan og kommer sandheden at lede til heling
og en varig fred. Tak.
Nej, vent.
Hr. Stanfield, har De tid et øjeblik?
Åbn døren, Beckett.
Har De noget at sige mig?
Fra nu af tænker De Dem om to gange, før De graver
i en fortid, De ikke forstår, og som ikke vedrører Dem.
-Hvorfor Gilroy? -Vi lod Dem eliminere Francis for os.
Intet personligt.
Jeg giver ikke op.
Efter den sidste tids anklager foran sandhedskommissionen
-er det med tungt hjerte, at jeg vælger at afgå fra min position som minister
-i en regering, jeg kæmpet længe og hårdt for at få op at stå.
Det har været en meget svær beslutning. Selv om jeg benægter anklagerne,
må partiets troværdighed altid sættes først.
Så jeg træder til side
forvisset om, at efterfølgererne ikke vakler i kampen for et samlet Irland.
Uden hvilket, landet aldrig kan få fred.
Hr. Gilroy! Ved De, hvor Connor er begravet, hr. Gilroy?
De sidste uger har man haft modet til, at tage konsekvensen af sine handlinger.
Bombningen mod kommissionen viser, at nogen føler sig truede af det mod,
og gør alt i sin magt for at undertrykke sandheden.
Men kommissionen fortsætter med at søge sandheden, hvor ubekvem den end er.
Ikke for at dvæle i fortiden,
men for, at vore børn og børnebørn skal være frie af fortiden.
Tak.
Oversættelse: Linda Gil